SPURVEN
Split & Resynck: Xenzai[NEF]
New York, 16. februar 1959
Hurtigt! Hun fik et ildebefindende for ti minutter siden.
Ambulancen er her.
Sankt Thérése, kære Jesus ... Gå ikke fra mig. Giv mig styrke.
Jeg vil leve videre. Genopliv mig.
Paris, Belleville, 1918
- Hvorfor græder du? - Forsvind, møgunger!
Kan ikke grine
Mit liv er pine
Og ren rutine Hvad kan jeg gøre?
Hvad laver du her?
Hvorfor græder du? Er du helt alene?
Hvor er din mor?
Jeg går og slæber
den tunge kæde
helt uden glæde og jordisk gods
Mit liv er pine
og ren rutine
kan ikke grine
Ravnemor! De er mindre værd end bødlens reb.
Jeg lever af at synge.
- Se Deres datter! - Jeg sørger fint for hende.
Louis, jeg kan ikke vente på dig mere. Belleville er ulidelig.
En impresario har sagt, jeg bør tage til Konstantinopel med det talent.
Godt nyt til akrobaten?
Det kan du bande på. Det er lykønskninger fra Clémenceau.
Edith er hos min mor.
Mutter Aicha passer hende, til karrieren tager fart.
Louis, jeg venter ikke på dig mere.
Anetta.
Er her nogen?
Edith?
Louis?
Det er slut.
Bernay, Normandiet, 1918
Nå da ...
Dit barnebarn. Edith.
Sikke et underligt navn.
Hun virker ikke særlig kvik.
Kom ...
Hvad laver du her? Hvor er du yndig. Hvad hedder du?
- Har du ikke andet at lave, Titine? - Toilettet ovenpå er optaget.
Du har kønne blå øjne.
Gå bare ind.
Jeg lytter ...
Jeg skal af sted igen.
Jeg bliver snart hjemsendt. Så vil jeg lave akrobatik igen.
- Jeg ville lige se stumpen. - Ud.
- Jeg har ikke flere, mutter Louise. - Så hold øje med døren.
Hvor er hendes mor?
Det ved jeg ikke.
Vil du efterlade hende her?
- Der bliver sladret. - Folk skal altid sladre.
Skal hun ikke med i kirke?
- Vi kommer for sent til messe. - Alting handler ikke om hende.
- Skal vi passe et pattebarn? - Må vi se?
- Det er en pige ... Vil du have brød? - Forsvind!
Spørg, om hun vil synge.
Du kunne optræde på Casino de Paris.
Jeg hoppede ud i søen klar, min badedragt var huden bar
Og natten skjulte mig, det vidste jeg
Og pludselig viste månen sig Jeg ville sige: ''Forsvind, dit kvaj!''
Da tæt på mig der var En mand der skreg
Han stod på klippen og så ikk' den anden vej
Han sagde: ''Åh!'' Der lå jeg så
Jeg råbte: ''Åh!''
Han så mig nøgen, splitternøgen
Uden endestykke og seletøj, og jeg blev rød som syltetøj
Han så mig nøgen, splitternøgen
Og helt anstændigt skjulte jeg med hænderne mit kontrafej
Men jeg tror, at ved denne ubetænksomhed
Forsømte jeg at skjule al min herlighed
Han så mig nøgen, splitternøgen
Titine! Åbn døren! Nu er det nok.
- Hvad nu? - Hun er sammen med Edith.
- Åbn døren nu! - Hvad sker der?
Ikke noget. Gør jer klar. Kunderne kommer snart.
- Luk så døren op! - Jeg vil ikke arbejde.
- Ikke?
- Tror du, det er et hotel? - Jeg passer Edith i aften.
- Du passer ikke noget som helst! - Titine.
Luk nu op. Din legionær kommer i aften.
Jeg er ligeglad. Han lyver. Han fylder mig med løgn.
Nu holder du op, Titine! Kom ud, eller du ryger ud for fuld musik!
Jeg har fået nok af dit skaberi!
Godt ... Men jeg vil ikke have ballade.
New York, 8. maj 1959
Doug!
Er du jaloux?
- Holiday-pladerne er på hotellet. - Tak, Loulou.
Billie og jeg er født samme år. Sjovt, ikke?
Jeg har mine skitser med. Skal vi se på dem bagefter eller i aften?
Senere, skat. Jeg skal lige synge skiderikkens sang.
- Før din tid ... - Hvad?
- Ikke noget. - Vi er klar.
Så ...
Jeg er klar. Kør.
Nu skal du sove, pus.
Det er Jeanne.
- Hvad sker der? - Der er blod.
Han ville lege doktor med sine instrumenter.
Dumme svin!
- Vi må sige det til mutter. - Hun slår mig ihjel.
Jeg kan ikke se noget.
- Nå, doktor? - Hendes helbred er sart.
Det er hornhinden. Hun har keratitis.
- Er hun blind? - Det er en betændelsestilstand.
Den kan vare i månedsvis.
Det her er til apoteket.
- Tak. - Hvis datter er det?
Ingens.
Lisieux, Normandiet
Thérése, jeg beder ikke ret tit om noget.
Vil du ikke høre på lille Edith?
- Tal til hende, Edith. Hun lytter. - Kom nu, Edith.
Thérése ... Jeg vil ikke være blind. Jeg vil se.
Hun er gul og blå ... Fortsæt.
Jeg vil lære at læse og løbe som før. Jeg vil ikke være blind.
Sankt Thérése, bed jesusbarnet passe på Edith.
- Kom nu. - Tak, Sankt Thérése og Jesus.
Tak.
Hun kan se.
Hun kan se!
TIL TITINE EDITH
Op, Titine! Han er kommet tilbage. Han tager Edith med.
- Tag tøj på. - Det kan de ikke gøre mod mig!
Tænk, at du vil leve af det igen.
- Hun får set sig omkring. - Kør nu.
- Edith! - Titine!
- I må ikke tage min pige fra mig! - Slip hende!
- Så er det nok! - Hun er skør.
- Hold op, eller du ryger ud. - Det må I ikke!
I skulle have advaret hende.
- Det kan I ikke gøre mod mig! - Kør så.
Passagererne er på vej ud af flyet.
Jeg kan se hende ... Edith Piaf. Med en ung mand ved sin side.
- Hvad har De med fra Amerika? - En amerikaner.
Hvad hedder han? Edith ...
''Revet med af mængden'', som i sangen.
Hun stiger ind i sin hvide og sorte Versailles Vedette.
Hun virker træt, men smiler.
- Stille. Jeg vil skåle ... - Hvor er du åndssvag!
Det kan du selv være. Hjælp den syge.
Pas på, harmonikaspiller! Du får en på bærret!
De kommer som kaldet. Hent værten. Han skal give champagne.
Jeg hedder Edith Piaf, og jeg har lavet ulykker.
Alle skal kysse hinanden. Også de, der er uvenner.
Kom, Claude.
Elskede Doug. Jeg elsker dig.
Jeg vil kysse dig, Edith.
- Hvem er den sæk? - Aner det ikke.
- Hvem skal have krydret tatar? - Hvor er Deres flotte kollega henne?
- De bringer hende i forlegenhed. - Bland dig udenom, Coquatrix!
Nå, frøken?
Fru Piaf, en fornøjelse! Hvad ønsker De?
- En hel del. Jeg vil have en gave. - Naturligvis.
Nå, men ... Jeg ville have champagne, men jeg vil hellere have en ring.
En stor ring fuld af diamanter, ikke?
Bare rolig. Vi skal bare have champagne.
Jeg vil skåle for min kærlighed til jer.
Så det rejser jeg mig for. Hjælp mig lige.
Lad os alle skåle for Marguerite.
Min komponist og min bedste og mest trofaste ven i branchen.
Nu skal du ikke rødme sådan. Du får os til at græde.
- Hvad glor du på? - Ikke på noget særligt.
Bobler og alkohol ... Det værste. Det må være Claude.
Du går mig på nerverne. Jeg har ikke været her i et år.
Vi festede, og så er den ikke længere.
Du skal ikke spille forsmået elsker.
Jeg venter nogen, så smut nu.
Husk, at De har engagementer. De er ikke alene.
Kan du huske mit kluns på Gerny's?
En bums. Og hun så på mig, som om jeg var en prinsesse.
Det var du også. Min prinsesse.
Skål for Marguerite.
En skål for dem, der vil se mig styrte.
Og som tror, jeg ikke ved det. Skål.
- Er der noget galt, Louis? - Han surmuler bare.
Gå nu. Vi skal ordne noget.
Du skal ikke stå og se på. Spænd!
Du skal arbejde. Der er ingen børn her.
Du skal tjene til føden. Det er nok.
Din lille lort! Du ødelagde min sortie.
- Møgunge! - Smut ind i vognen og lav mad.
Mine damer og herrer, her er Louis, det akrobatiske slangemenneske!
Hun er sød.
- Hvor gammel er hun? - 1 0 år.
- Har hun ikke nogen mor? - Hvad skal hun med det?
- Bliver du ikke ensom? - Giver du en calva i din vogn?
Kom ...
Ved du, hvem jeg er?
Jeg er Thérése.
- Har dine øjne det godt, englebarn? - Ja.
Du er sød, Edith. Hvem vil du bede for i aften?
- Jeg vil bede for Titine. - Det er godt. Jeg våger over dig.
Glem det aldrig. Når du er alene, er jeg altid hos dig.
- Jeg sagde, det hjul skulle skiftes! - Ikke mere ævl.
Vi er alle i samme båd, så hjælp nu til.
- Det rager mig! - Så skrid!
- Går du bare uden videre? - Jeg duer ikke til chefer.
- Caroli er en dårlig chef! - Du er fuld.
- Jeg kan tjene bedre selv. - Cirkusser hænger ikke på træerne.
Bare rolig. Jeg har altid klaret mig selv.
- Jeg havde vænnet mig til dig. - Så må du afvænnes!
Sankt Thérése, få ham til at skifte mening.
Jeg vil blive i cirkusset.
Edith ...
- Hvad med pigens nummer? - Øjeblik ... Lav noget!
De går igen. Skynd dig at lave noget.
Lav nu noget. Kom nu!
Bravo!
Tak.
Det er min datter.
Grasse, oktober 1963
Jeg er træt af gulerodssaft.
Det får du altså, så længe jeg er din sygeplejerske.
- Jeg vil hellere have det mørkt. - Du har godt af at få lidt sollys.
Edith, jeg ved godt, det er svært.
Du skal have meget ro og meget tålmodighed.
- Din mand ringede i morges og ... - Der er ikke mere at gøre.
Jeg bliver syg af at tænke på ... at jeg skejede for meget ud.
De sidste tre år har været en katastrofe.
Edith, du er kunstner.
- Simone ...? - Ja, Edith.
Jeg kommer ikke til at synge igen ... vel?
Paris, Montmartre, oktober 1935
Hvad er der?
Jeg vil have noget at æde.
Vi synger først. Alene er det tiggeri, men sammen er det en forestilling.
Jeg vil synge dér.
Du der ... Du må ikke synge på gaden.
- Må jeg ikke? - Hvor gammel er du?
- 20 år. - Og hvad er det der?
- Hun har næsten ikke drukket noget. - Kom nærmere ...
- Kender du ''Du gris''? - Hold kæft!
Syng den, så får I fred. Jeg går ud af mit distrikt og ser den anden vej.
Om en uge er det den 2 1. Så har vi været venner i fem år!
Er det her bedre end batterifabrikken?
Jeg ville hellere dø end blive på fabrikken.
- Hvad med dig? - Hvad med mig?
- Da du knoklede i dit lortemejeri. - Hold mund med det og spis.
Nu ingen ballade, Anetta.
Der er din drukmås igen.
Edith ...
Har du ikke en lille skilling?
- Ikke mere? - Mine gamle er ikke rige, som du ved.
- Stik mig en seddel. - Jeg har ingen.
- Jeg er din mor ... - Gå ud!
- Skal jeg synge en sang? - Få hende ud, Etienne.
Jeg er kunstner! Hvad er du?
- Bare vent ... Bare vent! - På hvad?
- Til du ender i skidtet. - Slap af eller forsvind!
- Og du ikke er en skid værd! - Skrid!
Det bliver ikke din datter, der forsørger dig.
- Hold kæft med det. - Jeg skrider. Spis kartoflerne.
- Du er ikke sanger. Du er en lort! - Slip, eller jeg vapper dig en.
Kom, Momone. Vi skrider fra den taberbar.
- Smatso! - Skrid!
Gå ud og træk! Mens de stadig vil kneppe dig.
Tak, frue.
- Du ødelægger din stemme. - Man skal jo tjene til føden.
Det er klart. Her ... Jeg hedder Louis Leplée.
Mød op i morgen kl. 1 4 på Gerny's, så må vi se, hvad vi kan bruge dig til.
- Synger du også? - Nej, men jeg kan så meget andet.
Kom med dine sædvanlige sange.
- Hvad, hvis jeg ikke kommer? - Gør, som du vil, min pige.
Hvad er det her? Du driver rundt dagen lang.
- Er det prisen for min tillid? - Min far får lidt. Han er syg og flad.
- Jeg feder Frelsens Hær op. - Han er syg. På ære.
Du ryger på flisen. Så kan du lære at knokle.
- Slip! - Aldrig, aldrig ...
- Hellere krepere end trække. - Hvis hun dør, er det din skyld.
Du klapper bare i!
Jeg vil have mere, er du med? Ellers kan du også sprede ben.
Du kan selv sprede ben.
Albert! Undskyld.
- Bliv! Vil du ikke nok? - Glem det røvhul.
Etienne, giv hende et glas.
Vil I med til kineseren sammen med de to italienere, Fede og Popoche?
Der er det hele ... sne og opium. Vis nu lidt menneskelig varme.
Bare fordi vi har bollet, skal vi jo ikke gøre det hver aften.
Har jeg ret?
Jeg vil sgu da skide på jeres pis. Ved du hvorfor?
Nå nej, du er jo for lam. Fordi jeg er kunstner.
Og jeg bliver til noget. Jeg ved det. Det har jeg altid vidst.
Det er den lille flamme. Sankt Thérése, jeg kan se store ting.
- Hvor ser hun ud! Hun virker jo syg. - Hvor har han støvet hende op?
- Hun er utrolig, Louis. - Champagne, Phillipo.
- Bossen er forelsket. - Hun har et ordentligt organ.
- Det er en dygtig tøs, Louis. - Spar mig for dine spydigheder.
- Hvad er det, du hedder? - Edith Giovanna Gassion.
- Ikke så godt. - Jeg har også andre navne.
Huguette Hélias, Tania ...
Denise Jay.
- De får ordnet negle! - Det er sagen uvedkommende.
- Du minder mig om en fugl. - Gør jeg ...? Hold da op.
- Er ''Fugletøsen'' taget? - Ja, det er det.
En spurv ...
Hedder det ikke en ''piaf'' dér, hvor du kommer fra?
- Spurvetøsen. - Genialt.
- Det lyder åndet. - Sludder ... Spurvetøsen!
- Virkelig genialt. - Du skal have et passende repertoire.
- Bruant, ''Les mômes de la cloche''. - Den kender jeg.
Øv dem. Hver nat, om nødvendigt. Du begynder på fredag.
- Vi begynder straks. - Smut ned til tøsen.
- Hvorfor? - Der er sug i hende.
Phillipo! Ikke mere sprut i garderoben.
- Hvad laver I? - Jeg nåede ikke at strikke den færdig.
- Vi laver et ærme. - Nu? Salen er propfyldt.
- Netop. - Hun skal ikke ligne en bums.
Se engang! Vores diva er ved at klæde debutanten på.
- Nemlig ... - Fart på, piger.
- Louis, jeg skal knække mig. - Ikke nu. Fart på.
På vej hjem forleden -
- førte tilfældet eller skæbnen mig til hende, I nu skal se.
Her er hun, som da jeg så hende: en usleben diamant.
Direkte fra gaden til Gerny's: Spurvetøsen.
Hun er som en søster for mig.
- Var det løgn? - Hun er forbløffende.
Det er den kolossale Jean Mermoz.
- Det er til Dem. - Tak.
Kom, Edith.
Du lagde dem ned, og det bliver du ved med.
Du skal møde en, der kan hjælpe dig.
Jeg er Marguerite Monnot. Jeg er pianist.
Det vil glæde mig at komponere til Dem.
- Tak. - Kom.
Edith, det er Jacques Canetti, kunstnerisk leder af Radio-Cité.
Frøken, jeg er ... overvældet.
Tak ... Kom og sæt Dem sammen med os.
- Jeg må smutte. - Hvad er det, der er så vigtigt?
Tak ...
- Hvad går der af hende? - Vidunderlig.
Grabberne væk. Jeg smadrer dit fjæs!
Lede sæk! Jeg har ventet på dig i en time.
- Rend mig i røven, bondeknolde! - Pas på, du ikke kommer galt af sted.
- Aflevér. - Alfonser!
Spurvetøsen
Frøken ... De er vidunderlig!
Mine hænder er slidt op.
- Tag noget champagne. - Jeg vil have flasken.
Værsgo ... Jeg sagde jo, det ville gå. Radioens magt, ikke sandt, Coquatrix?
- Undervurder ikke varietéens magi. - Bevares.
- Jeg brygger på noget til Dem. - En sang?
Raymond! Mireille, kald lige på Raymond.
- Ham skal du møde, min tøs. - ''Ham skal du møde, min tøs.''
Der er en tyksak, der vil tale med dig.
Det er Raymond Asso, forfatter, komponist, sanger og poet.
Jeg skal ordne noget.
- Jeg er vild med Deres sange. - Og dit fjæs gør mig bange!
- Jeg har set Dem tit. - Så må De have gemt Dem godt.
- Det er midnat. Op at stå. - Rejs jer alle sammen!
Tre ... to ... en ...
- De er en stor kunstner. - Jeg har høje hæle på.
Når som helst ... De kan bare ringe.
Farmand Leplée!
Grasse, oktober 1963
Edith ...
Du er ... Du er en ulykkesfugl.
- Det er din skyld! - Der er hun.
Er De Spurvetøsen?
- Vær venlig at følge med. - Hvorfor det?
Tillader De? Gør plads, tak. Kom ...
Nå ...? Jeg taler til dig.
- Kender du nogen i underverdenen? - Nej.
- Lad mig være. - Og Henri Valette?
Kender du heller ikke Rytter-Georges, Sejler-Jeannot og Albert?
- Det er venner. De har intet gjort. - Medskyldighed er en alvorlig sag.
Jeg er uskyldig. Jeg har intet gjort. Jeg har mistet alt ... Alt!
- Hvor var du i går aftes? - I byen, har jeg jo sagt.
- Skiderikker! I opfører jer som svin! - Ro på! Du er ikke på scenen.
Det siges, at du har skumle venner, blandt andre en Albert.
- Jeg kender ingen. - Jeg er ikke idiot.
- En kommentar, spurvetøs? - Lad hende dø i skam.
Skrid hjem til rendestenen!
- Lad hende være! - Det er ikke hende. Er du med?
- Angav De nogen for at slippe ud? - Det er en begravelse. Vis respekt!
- Et sidste spørgsmål. - Gribbe! Forsvind, alle sammen!
Jeg er færdig.
- Jeg er aldrig blevet sølet til før. - Nyheder bliver hurtigt gamle.
- Jeg har intet gjort. - Jeg ved det.
Luk op.
- Er De Simone Berteaut? - Ja.
- De skal følge med os. - Hvorfor? Jeg har ikke gjort noget.
Dommeren og Deres mor har afgjort, at De skal på pigehjem.
Det skal effektueres øjeblikkeligt. Hent venligst Deres ting.
- Det er løgn ... Hun bliver her! - Jeg taler ikke til Dem.
For anden og sidste gang : Hent Deres ting.
Vil De slå mig ihjel?
Er det det, De er ude på?
Slip mig, hører du? Hun skal ingen steder ... Momone!
- Lad dem ikke gøre det! - Slap så af!
Jeg har ikke mine ting. Hører du, dit dumme svin!
- Du skal ikke fornærme mig! - Momone!
Momone!
Farmand Leplée ...
- Mær! - Hore.
Morder! Hvor er pengene?
Hvad kan man forvente af en luder?
Jeg vil være alene i garderoben. Mamy, bliv her.
Jeg skal have en sprøjte. Det gør for ondt.
Hent amerikaneren.
De må gerne gå ind nu.
- Sikke en succes. Det er pragtfuldt. - Doug ...
Jeg trænger til frisk luft. Jeg vil hjem til Châlons ... med dig.
- Nu? - Vi er over 400 kilometer væk.
I kan rende mig! Det hænger mig ud af halsen.
De er udmattet. Det er for langt.
''Nej, nej.'' Man hører fandeme aldrig andet.
- Vi kører. - Nej!
Kør tilbage. Jeg vil tilbage. Vend om!
Vend om. I har alligevel spoleret fornøjelsen.
Blodprøverne er katastrofale.
Hun har to brækkede ribben, som ikke kan lægges i gips.
Hvis hun har engagementer, kan De godt aflyse dem.
Det er stramt nok. Gå ud.
- Giv mig en sprøjte, så jeg kan synge. - Beklager. Min beundring har grænser.
De har ingen grænser. Ligesom jeg.
- Aflys. De sætter livet på spil. - Noget skal man vel sætte på spil.
For at skifte liv må du skifte ham.
- Skifte hvem? - Din ham.
- Hvorfor har du ikke ringet før? - Jeg vidste ikke, hvad du ville.
Jeg så dig hver aften. Du har meget at lære.
Det har jeg aldrig hørt før.
Om tre måneder hedder du ikke ''tøs'' længere. Slut med varietéer.
Hans blik var blåt med glimt af spot
som lynnedslag fra himmelen
Som-lyn-ned-slag-fra-him-me-len! Tydelig udtale.
- Forfra. - Hans blik er blåt ...
Var blåt! Forstår du teksten, eller laver du bare lyde?
- Hvad vil du have? - Perfekt udtale.
- Umuligt. Jeg synger, som jeg taler. - Dårligt.
Du japper. Og du forstår ikke, hvad du synger.
- Ned i tempo. - Vi har øvet hele dagen. Åbn vinduet.
Vi kan puste ud senere. Forfra.
Hans blik var blåt med glimt af spot som lynnedslag fra himmelen
Du hører ikke efter. Du indlever dig ikke.
Du skal være denne forelskede kvinde.
Tænk som en skuespiller.
- Han tager pis på mig. - Vi er trætte. Vi må have en pause.
- Jeg føler, jeg ikke kan synge mere. - Hvem er du? Hvor har du sunget?
- Du skal ikke nøjes med det, du kan. - Jeg har sunget, siden jeg var ni.
Rolig ... Det er normalt. Det er altid svært første gang.
Du skal fortolke den, er du med? Lev dig ind i sangen!
- Ingen har klaget over min udtale. - Ingen? Hvem mener du?
Spytslikkerne fra Gerny's eller folk på gaden?
Gør, som jeg siger, eller tag hjem, hvor du kommer fra.
Edith!
Skål for min datter, som ikke glemmer sin far.
Skål for tøsen!
- Er der penge i ham fyren? - Niks. Det er for kunstens skyld.
- Nok nærmere din røv! - Syng for os, tøs.
Syng en sang!
Det er sådan, hun skal ha' det.
Jeg lod hende gå.
Jeg var for flink!
Du er helt stiv og livløs.
Som en mesterbokser i gadeslagsmål. Scenen er et hele.
Du skal røre dem med alt, hvad du har.
Du har vidunderlige hænder. Brug dem.
Syng med dem. Forfra, Marguerite.
Vær levende!
Hænderne ...
Sådan.
- Det føles åndssvagt. - Fortsæt.
Tag den her på.
Den slags blæser folk da på. De vil høre min stemme.
Hvordan kan du være så dygtig og ubegavet? På med den.
- Luk op, Edith. - Nej. Jeg skal knække mig.
- Hvad nu? Er hun fuld? - Hun går i panik.
Jeg har en sal, der venter!
Du har plaget om at få salen i ugevis, så få hende ud -
- og ind på scenen, før folk går amok!
Hun kommer ... Edith. Du får tre minutter.
Det er ikke en kabaret! Det er et varietéteater.
Hvad fanden har jeg rodet mig ud i?
Det er sceneskræk. Det er et godt tegn.
Edith?
Ja ...
Vi er fremme ved målet. Du knoklede, og du troede på mig.
Du kan ikke give op nu.
- Luk nu døren op. - Nej, det kan jeg ikke.
Vil du ikke nok?
Ret dig op.